Päiväys: 24.09.2009 Versio: 1.0
Suomennos: sami83fin, junk, MZZ, Ruispa, urboh, Jyrska, mollikainen, redneck
Oikoluku: bugsbunny
Molempien lajien synnystä oli kulunut kaksi vuosikymmentä.
Sota oli alkanut.
Victor kasvatti armeijaansa luomalla vampyyrilegioonan -
suojaksi ensimmäistä ihmissusiklaania vastaan.
Julma ja tartuntaa kantava rotu, joka ei voinut enää ottaa ihmishahmoa.
Kunnes hän syntyi.
Lucian.
Vaikka kaikki Victorissa varoitti tappamaan lapsen, -
hän ei tappanut.
Lapsi varttui vuosien saatossa.
Hänellä oli voima ja keskittymiskyky, joita hänen edeltäjillään ei ollut.
Mitä luulet, poikani? Teemmekö lisää?
- Hänestä? - Hänen kaltaisiaan.
Lucian on aina lajinsa ensimmäinen.
Ensimmäinen lycan.
Victor käytti Lucianin tartuttavaa verta hyödykseen.
Käytti lapsen janoa hyödykseen. Pakotti tämän nauttimaan ihmisverta, -
Victorin orjista.
Sen sijaan Victor loi uuden, kuolemattoman rodun.
Lycanit. Ihmissusi, mutta myös ihminen.
Toisin kuin muut, uusi rotu oli valjastettavissa.
Lycan-orjat vartioivat isäntiään päiväsaikaan.
Tai niin Victor luuli, kauan sitten.
IHMISSUSIEN NOUSU
Aateliset ovat huolestuneita, herrani. Williams Hestilandsia ei ole tarkistettu.
- Ihmissudet ovat tappaneet heidän orjansa. - Ihmiset ovat huolestuneita, Tanus.
Pane merkille, millaista tuskaa se minulle tuottaa.
Heidän menetyksensä tarkoittaa hopean menetystä meille.
Enkö ole kymmenkertaistanut saamisiamme ottaessani Marcusin paikan?
Hoidamme sudet kuten ennenkin.
Eikö sinulla ole parempaa tekemistä, seppä, kuin leikkiä aseiden kanssa?
Ole edes avuksi.
Hieman kiitollisuutta, Sonja, henkesi pelastaneelle.
En tarvinnut pelastusta.
Kerro, Lucian. Taakoittaako kaltaistesi tappaminen sydäntäsi?
Ei ollenkaan. Ne ovat järjettömiä petoja, herrani.
- Ne eivät ole kaltaisiani. - Niinkö?
Isä.
Olet kunniaksi rodullesi. Tiedätkö, miten pysyttelet sellaisena?
Pidä katseesi maassa.
Hankkiutukaa tuosta eroon.
Sinua kaivattiin valtuustossa.
Minulla on muitakin vaateita, kuten tiedät.
Vai niin. Toivottavasti nautit kuutamoratsastuksestasi.
- Olin partioimassa. - Et totellut. Käskin pysyä muurien sisäpuolella.
Otat liikaa riskejä. Jätät sudet kuolemankauppiaille.
Miksi riskini olisi yhtään suurempi kuin heidän?
He eivät ole tyttäriäni.
Tai valtuuston jäseniä. Sinä olet.
Ja synnyinoikeutesi on jonakin päivänä tulla vanhimmaksi.
Sonja, valtuusto tarkkailee sinua.
Se on vaarallinen asia. He kyllästyvät peleihisi ja poissaoloosi.
Metsän vaarat eivät ole sen suurempia kuin ne, joita valtuusto kohtaa.
Opit, että politiikka on säälimätöntä ja kavalaa.
Ja ennen kaikkea olet lojaali suvullesi.
Minulle.
Sitä paitsi ilman lojaalisuuttamme, -
emme ole niitä petoja parempia.
Lycan!
Ei, isäntä!
- Riittää! - Kehtaatko kohottaa kätesi?
- Sanoin, että riittää. - Sanoo isännän koira.
Et tule aina olemaan hänen suosikkinsa.
- Kun nujerrut, olen paikalla. - Toivotaan niin.
Mitä oikein tuijotatte? Takaisin töihin!
Neuvoston huoli on yksinkertainen. Olemme hyökkäyksen kohteena.
Kuusi kertaa kolmessa viikossa Williamsin-kaltaiset pääsevät muureillemme.
Mikä sekasorto siitä seuraisikaan jos yksi niistä pääsisi läpi?
Pelkosi, Coloman, on väärin kohdistettu. Eikö meitä suojaa kuolemattomien armeija?
Loistavasti, herrani, mutta aatelisia ei.
Kuten olen asian tuonut esille, he ovat ruohoa, jolla laidunnamme.
Jos emme voi suojella ihmisiämme, jotka tekevät meistä voittamattomia.
- Miten suuntaisit voimamme? - Kun kuolemankauppiaat partioivat yöllä, -
- päivävartijat voivat partioida päivällä. - Lycanitko partioisivat muurien ulkopuolella?
Oletko menettänyt järkesi? Ne ovat syntyneet pedoiksi, -
eikä tätä raakalaisuutta voi jalostaa.
Pelkosi tätä ajatusta kohtaan on väärin kohdistettu.
Voimme luoda etuoikeutetun lycan-luokan. Suurempi säännöstely, hienompi ulkokuori -
ja luovuttaa heidät luottamamme henkilön komentoon.
Lemmikki Lucianisi, joka pelasti tyttäresi hengen tänään.
Meidän pitäisi kuulla tyttäresi mielipide tästä asiasta.
- Häntä tarvitaan näköjään muualla. - Etsi hänet.
- Otan ehdotuksesi harkintaan. - Kiitos, herrani.
Olisi ilahduttavaa, jos voisimme vakuuttaa aatelistolle huomenna, -
että meillä on heidän etunsa käsittelyssä.
Neiti?
Onko se totta, mitä kerroit isälleni? Ettet tunne mitään kun tapat niitä?
Ne ovat vain eläimiä. Kykenemättömiä sosiaaliseen elämään.
Miksi pitäisi tuntea niitä kohtaan jotain?
Sonja, jos lähtisin täältä, tulisitko kanssani?
Lähtisit?
Älä sano sitä, äläkä edes mieti sitä. He metsästäisivät ja merkitsisivät sinut.
Ei, jos saan poistettua tämän. Katso.
Tein sen. Tämä on vapauteni.
Lucian, lupaa ettet käytä sitä.
- Ole kiltti. - Tuoko on vastauksesi? Et tule?
- Haluat minun pysyvän täällä vuoksesi? Tällaisena eläimenä? - Lucian.
Vampyyri ja lycan, olemme molemmat Corvinuksen lapsia.
Mutta perheeni on orjina. Käytän tätä avainta -
ja lähden täältä.
Mutta en voi koskaan olla ilman sinua.
- Onko tyttärestäni tietoa? - Häntä on vaikea löytää.
Hän kieltäytyy tapaamasta minua.
- Eikä hän vastaa ovenkoputukseen. - Miksi nuorukainen on niin sokea?
Hän vaarantaa paikkansa neuvostossa ja minkä vuoksi?
En voi kuvitellakaan.
Valmistautukaa, herrani. Ihmisten aatelisto on matkalla.
Se on terävä. Mikään susi ei pärjää sitä vastaan.
Valmistakaa hevoset!
- Anna jonkun muun mennä sijastasi. - Miksi?
Viime yönä lähdettyä luotasi... Anna jonkun toisen mennä.
Ellet ole huomannut, seppä. Olen kykeneväinen huolehtimaan itsestäni.
Sitä paitsi -
voit katsoa perääni muurilta.
Neiti Sonja, isänne käski teitä jäämään.
Saatan vieraamme turvallisesti portista.
- Porttiherra! - Tämä ei ole pyyntö.
- Isänne on liiton hallitsija. - Siitä kuulen häneltä jatkuvasti.
Varovaisesti, seppä. Muuten salaisuutesi paljastuu.
Sulje se, lapseni.
Järjestykää!
- Vie miehesi pois välittömästi! - Rauhoitu, poju. Onkohan liekasi turhan kireällä?
- Pois tieltä! - Niitä on liikaa.
Tästä tulee verilöyly!
Pysäyttäkää hänet!
Dimitri!
Lucian!
Sonja!
Lucian, älä!
Ei, lopettakaa!
Hän teki sen pelastaakseen minut.
Enkö olekin paikan herra?
- Tiedät, ettet saa poistaa kahlettasi. - Aivan.
Rikoit lakiani, vaikka annoin sinulle elämäsi takaisin.
Tasa-arvoiset päiväsi ovat luetut, orja.
- Isä, anna hänen olla. Kerroin jo... - Varo puheitasi!
Olet niskuroinut minulle viimeisen kerran.
Viekää tyttö pois!
Polttakaa ruumiit. Polttakaa jokainen.
Kaulapannan poistamisesta 30 iskua.
Loukkasit minua petoksellasi, lycan.
Olit minulle kuin oma poika.
- Annoin sinulle elämän. - Annoit minulle kahleet.
Enpä olisi uskonutkaan, että kaikkien näiden vuosien jälkeen olisit tiennyt, -
ettet voi saada yhtä ilman toista.
Tehkää se.
Minähän sanoin olevani paikalla kun nujerrut.
- Mitä? He ovat vain petoja. - Lopettakaa tämä. Hän on suojelijamme.
- Tämä voi villitä muita. - Villitköön. Pelkäätkö? Vielä pahempaa tapahtuisi, jos emme rankaisisi.
Huomaatko? Luottaisit niihin muurien ulkopuolella, kun emme voi luottaa sisäpuolellakaan.
Laskujeni mukaan tuo oli 21.
Jatkakaa.
Mikä löyhkä.
Poistu hänen luotaan tai sinuakin rangaistaan.
Huolesi Lucianista oli oikein koskettavaa.
- Orja. - Hän oli juuri pelastanut henkeni.
Etkö sinä juuri käskenyt minua osoittamaan hieman kiitollisuutta?
Entä sinä itse? Etkö ole yhtään kiitollinen tyttäresi hengen pelastaneelle?
Olen tupaten täynnä kiitollisuutta. Se, että hän elää, osoittaa armollisuuteni.
Muutoin olisin syöttänyt hänet palasina lajitovereilleen.
Hänen rangaistuksensa on ohi nyt.
- Hänet vapautetaan. - Vapautetaan?
Harkintakykysi on sumentunut, Sonja.
Emme ylläpidä järjestystä tunnepohjalla. Hän ei saanut poistaa pantaansa, mutta teki niin.
Vaikka olisi kuinka hyvä syy, -
hän pysyy vankilassa.
Varoittavana esimerkkinä.
Janosh ja muut aateliset tulevat pian.
Läsnäoloasi odotetaan.
Näin, mitä teit siellä.
Hyvin rohkeaa ihmiseltä.
Oletko törmännyt niihin aiemmin?
Vain tarinoissa.
- Etkö pelännyt niitä? - Pelkäsin.
- Halusin vain elää. - Pelkäätkö minua?
- Pelkään. - Auta sitten.
En pure -
paljon.
- Oletko niiden kaltainen? - En.
Lycan kyllä, mutta en samanlainen. Ne joita vastaan taistelitte, olivat eläimiä.
Puhdasverisiä Williamin jälkeläisiä.
Ei yhtää ihmisyyttä jäljellä. Raakoja ja aivottomia petoja.
- Kuten on kerrottu. - Näin sinut.
He tottelivat sinua.
Kyllä.
Niin tottelivat.
- Sinun ei pitäisi olla täällä. - Minun täytyi tulla.
- Rakkaani, olen pahoillani. - Olen kunnossa.
- Tämä on syytäni. Jos en olisi lähtenyt ulos... - Sitten et olisi ollut oma itsesi.
Ei tämä ole sinun syytäsi.
- En voi jäädä tänne. Minun on lähdettävä. - Isäni ei koskaan antaisi lupaa siihen.
Entäpä kuolemankauppiaat? Luotatko yhteenkään heistä?
- He ovat uskollisempia isälleni kuin minulle. - Tannis?
- Ei häneen voi luottaa. - Tannis tietää meistä.
- Miten? - En tiedä, mutta jos hän ei ole kertonut isällesi, hän haluaa jotakin.
Sonja, selvitä, mitä se on.
Tuokaa heidät sisään.
Janosh!
Etkö omistakin suurimman hopeakaivoksen tällä mantereella?
Se on vallattu, herrani.
Työntekijämme ovat saaneet tartunnan ja muuttuneet pedoiksi.
Sepä harmillista ja kallista.
Puolet kaivoksenne oikeuksista korvaisivat kulut meidän avustamme.
Teidän avustanne? Olemme nähneet tulipalot matkalla.
Olemme oppineet paroni Cavasherin ja hänen perheensä kuolemasta.
Sudet ovat teidänkin ovellanne.
Miksi minun pitäisi maksaa suojelemisestamme, kun ette pysty edes suojaamaan omaa taloanne?
Olette jo vuodattaneet minut kuivaksi.
Olemme kuullet tarinoita.
Katsokaa hänen silmiinsä! Tarinat ovat totta!
Tämä paikka on kirottu!
He eivät ole enää ihmisiä, vaan paholaisia, jotka valtaavat maamme!
Jos olemme mielestäsi paholaisia, on se varmasti parempi teidän kannaltanne.
- Päästä irti. - Toki.
Haluaako joku muu tulla kuulluksi?
Emme ole eläimiä.
Haluatteko olla heidän viihdykkeenä ja leikkikaluina?
Heidän lemmikkeinä? Sorrettuina ruoskan alla, -
taistellen keskenänne.
Tätäkö te haluatte?
Olen elänyt koko elämäni heidän sääntöjensä mukaan.
Olen suojellut ja kadehtinut heitä. Minkä takia?
Tullakseni kohdelluksi kuin eläin.
Emme ole eläimiä!
Meillä on valinnan mahdollisuus!
Voimme valita olevamme enemmän!
Voimme olla orjia, -
tai voimme olla lycaneja!
Aamu koittaa kohta, lapseni.
On aika jättää tämä kurja yö taaksemme.
- Ilomielin. - Meillä on vaikeita päätöksiä edessä.
- Haluaisin, että autat minua niissä. - Totta kai, isä.
Koska Lucian on poissa, meidän täytyy ylentää toinen lycan hänen tilalleen.
- Poissa? - Coloman uskoo hänen ärsyttäneen muita.
Meidän täytyy hävittää hänet.
Se tulee olemaan vaikeaa.
Hän on ollut niin kauan yksi meistä.
Ehkä Gyorg tai Thrasos.
He olisivat...
- uskottavia. - Loistavia ehdotuksia.
Harkitsen niitä vakavasti.
Olet kalleinta sydämessäni, lapseni.
Mitä olet kertonut isälleni? Mitä olet kertonut hänelle?
- En mitään. - Mikset?
Mikset ole kertonut hänelle mitään?
Vastaanottaisiko isäsi miehen, joka kertoi uutiset -
hänen rakastetusta tyttärestään, joka oli liittoutunut lycanin kanssa?
Häntä ei tunneta kiitollisuudestaan.
Enkä ole vielä siinä asemassa, että voisin käyttää sitä etunani.
Millaisena etuna?
- On olemassa 12 neuvostopaikkaa. - Emmekä kuole usein.
- Valitettavasti emme. - Mitä jos luovuttaisin neuvostopaikkani sinulle?
- Miksi tekisit niin? - Pystytkö pitämään salaisuuden?
Tarvitsen jotain vastineeksi.
Kaksi minuuttia. Pidempään oleminen olisi liian riskialtista.
Olen pahoillani. Ei ollut muuta keinoa.
- Entä Tannis? - Olit oikeassa. Hän auttaa meitä vaihtamaan neuvostopaikan pois.
- Eikä isäsi tiedä mitään? - Olen varma siitä.
- Sonja, tämä ei tule toimimaan. - Lucian, sen täytyy.
Uskoisin joidenkin tulevan kanssani. Sabas ja Xristo, he ovat ihmisrotua.
Rakkaani. Lucian, ei ole aikaa!
Isäni tapattaa sinut huomenna ihmisten palaamisen jälkeen.
Sinun on lähdettävä auringon noustessa.
- Entä sinä? - Pääasia on, että selviät hengissä.
Paras mahdollisuutesi on kun Victor ja kuolemankauppiaat nukkuvat.
- Olen turvassa isäni luona sillä välin kun lähdet. - Vauhtia.
Jos suunnitelma toimii, tapaamme kolmen päivän kuluttua auringonlaskun jälkeen.
Joen vieressä on metsänaukea. Tapaamme siellä.
- Entä jos se ei toimi? - Tapaamme metsänaukealla.
Nouse ylös.
Ole urhoollinen.
Tiedätkö, mikä on ongelmasi?
Et ymmärrä asioiden luonnollista järjestystä.
- Asiat muuttuvat. - Ole silloin valmiina.
Kuvittele se jäähyväislahjaksi.
Odota!
- Etkö ymmärrä, että annan lahjan sinulle? - Se on kirous!
- Mitä he ovat tehneet meille? - Se selviää tuota pikaa.
- He muuttivat meidät kaltaisikseen, kuten sinutkin? - Kyllä.
- Miksi? - Hän haluaa käyttää teitä omaksi suojakseen.
- Kuolisin ennemmin. - Niin ei tarvitse käydä.
On tullut aika. Poistun täältä auringon noustessa.
Ne jotka haluavat ottaa riskin, saavat seurata minua.
Näiden muurien takana odottaa uusi elämä, ystäväni. Ja voisit olla osa sitä.
Olla yksi meistä. Tai jäädä ja palvella heitä.
Tänään on uudet koirat. Katsotaanpa miltä ne näyttävät.
Tulit liian myöhään, hän on lähtenyt jo.
Tuletteko kanssani?
Sabas ja Xristo, vapauttakaa muut. Loput, tulkaa kanssani!
Vapaus odottaa teitä. Liikettä!
Tätä tietä!
Tänne!
Juoskaa!
Pysykää liikkeellä!
Raze!
Et voi tehdä mitään!
- Tulen takaisin, lupaan! - Ei!
Herrani!
Herrani, Lucian on paennut.
Menkää metsään!
Herrani.
Tannis!
- Niin, herrani? - Missä on tähän antamani avain?
- Asevarastossa lukkojen takana. - Miten se on sitten auki?
- Ei aavistustakaan. - Minulla taitaa olla.
- Tappakaa hänet! - Ei!
Pyydän...
Tarkastakaa asevarasto. Tähän täytyy löytyä joku selitys.
- En ole ikinä ollut muurien ulkopuolella. - Nauti kun vielä voit, Xristo, -
koska pian meidän täytyy taistella tiemme takaisin.
Kaikki eivät selvinneet. Emme jätä veljiämme mätänemään sinne.
Nöyryytimme Viktoria, joten he yrittävät kostaa.
- Olimme onnekkaita selvittyämme hengissä. - Meitä on vain kourallinen ilman aseita.
Totta. Aateliset ovat tuoneet sinut tänne. Pystytkö johdattamaan meidät takaisin?
- Pystyn. - Hyvä. Tulkaa.
Sen täytyy olla täällä.
Tässä.
Hänen on täytynyt teettää toinen.
En ole koskaan epäillyt sinua.
En ole koskaan pyytänyt teiltä mitään hyväkseni.
Valinta on teidän. Voitte paeta tai taistella.
Jokainen, joka taistelee rinnallani, ansaitsee vapauden -
ja jos haluaa niin kuolemattomuuden.
Lännessä on muitakin valtioita.
Lähde sinne ja kysele kuinka moni liittyy joukkoomme.
Tavataan täällä kahden päivän päästä.
- Isä! - Säikäytinkö sinut?
- Et säikäyttänyt. - Olen huomannut -
olevani ajattelematon.
Vajonnut niin syvälle tuskaani johtuen Lucianin petoksesta, -
etten ole ajatellut -
tunteitasi.
- Tunteitani? - Ne kaivautuvat elämiimme siten, -
että unohdamme, miksi olemme syntyneet.
Itselläni oli tunteita Luciania kohtaan.
Hän olisi voinut olla mitä tahansa, jopa kuolemankauppias.
Kyllä.
Ehkäpä.
Hän ei ollut toivomamme.
Vai oliko?
Autoitko häntä pakenemaan?
Autoinko?
En tietenkään.
Et kai valehtele?
Olen toiminut monesti vastoin tahtoasi.
Mutta hän on lycan.
Anna anteeksi, kultaseni, -
et jätä valinnanvaraa.
Isä, pyydän!
Halusin uskoa valheisiisi, koska olet tyttäreni.
- Kuinka saatoit? - Isä...
- Rakastan häntä. - Ei!
Olet pettänyt minut, ollaksesi eläimen kanssa!
Rakastin sinua enemmän kuin mitään!
Hän ei poistu tästä huoneesta!
Meidät määrättiin odottamaan.
Tätä vauhtia meillä on tarpeeksi miehiä loppuviikosta.
- Onko näkynyt merkkiä Sonjasta? - Ei minkäänlaista.
- Hänen pitäisi olla jo täällä. - Kaikella kunnioituksella, en näe syytä odottaa häntä.
- Hän ei ole yksi meistä. - Unohditko hänen vapauttaneen meidät?
Mutta hän on vampyyri.
Hän petti sinut. Hän saattaa ohjata heidät tänne.
Kuolemankauppiaat olivat epäilemättä jahdin takana -
ja he löytävät meidät lopulta, mutta eivät hänen ohjaamanaan.
Luotan Sonjaan ja niin kauan kuin olen johdossa, luotat sinäkin.
Sanoinhan, ettei kannata sanoa mitään.
Lucian on ryöstänyt kaksi maatilaa Brashovissa, herrani, -
sekä tyhjentänyt heidän asevarastonsa.
- Orjat ovat liittyneet hänen joukkoihinsa. - Vapaus on yhtä kuollut kuin Williamin rutto.
- Sinun täytyy tuoda lemmikkisi takaisin. - Kiitos, Coloman.
- Hän on selvästi karkulainen. - Minun ei tarvitse nostaa sormeanikaan.
Lucian palaa vapaasta tahdostaan.
Minulla on jotain hänen haluamaansa.
Arvon neiti.
- Luka. Mikä on? Missä hän on? - Sonja on pidätetty.
Viktor tietää teistä kahdesta.
- Hän tappaa Sonjan. - Ajattelin, että sinun pitäisi tietää.
Siellä ei ollut ketään, herrani.
- Tiedät sen olevan ansa. - En anna hänen kuolla yksin.
He seurasivat sinua tänne. Lähdemme, jos menet.
Anna kerron salaisuuden. He vain luulivat seuraavansa, -
mutta todellisuudessa he seurasivat ajatusta vapaudesta. Se heidät toi tänne.
Pidä heidät yhdessä paluuseeni asti ja jätä heidät ellen palaa.
- Oletko kunnossa? - Olen.
- Lucian, olit vapaa. - En ilman sinua.
Meidän on nyt mentävä.
Herrani, -
- tyttärenne on paennut. - Niinpä tietenkin.
Tätä tietä!
- Tuota kautta. - Selvä.
Nyt!
Kuinka kehtaat käydä minua vastaan?
- En halua tätä. - Olen isäsi!
- Luuletko voittavasi? - En haluakaan.
Tappamiseni ei pelasta kallisarvoista lycaniasi.
Ole kiltti ja käske miehesi pois! Lapsenlapsesi vuoksi.
Ihme on tapahtunut, isä. Sukujen liitos.
Kiroan päivän, jolloin äitisi antoi henkensä saattaakseen sinut tähän maailmaan.
Tuo otus sisälläsi -
on hirviö!
Sonja!
Tämä on ohi. Viekää hänet pois!
Ymmärrätkö, mitä olet tehnyt? Kyse ei ollut sinusta, vaan hänestä.
Olisin voinut luovuttaa Lucianin neuvostolle, eikä heidän olisi tarvinnut tietää ongelmistasi.
Mutta ei missään nimessä tämän jälkeen!
Ei!
Jos en olisi lähtenyt, mitään ei olisi tapahtunut.
Etkä olisi ollut oma itsesi.
Olet oikeassa. Kenenkään ei pitäisi elää näin.
Veljesi ovat vapaita ansiostasi.
Asiat ovat muuttuneet tekojesi ansiosta.
- Mutta olen pettänyt sinut. - Et ole.
Lucian, rakkaani, -
et ole pettänyt minua.
Tekemäni valinnat ovat johtaneet minut tänne, eivät sinua.
Tämän riskin olet valmis kohtaamaan vuokseni.
Tekisin samoin vuoksesi, vuoksemme.
Avatkaa ovi.
- Ei. - Ylös!
Tapan teidät kaikki!
Syytetty on syyllistynyt vakavaan petokseen liittoa vastaan.
Hän on liittoutunut eläinten kanssa!
- Hän oli osallisena heidän paossa. - Monesti olen pelastanut tämän liittouman.
Olet tappanut kaltaisesi.
Olet sekoittanut verenperinnön, sisälläsi kasvaa sekasikiö.
Hohdokas menneisyytesi ei pelasta sinua syyllisyydeltä, -
ei myöskään asemasi neuvoston jäsenenä.
Tuomio näistä rikoksista on kuolema.
Puolesta vai vastaan?
- Puolesta. - Puolesta.
Hän on sentään tyttäresi.
- Puolesta. - Viekää hänet kammioon.
Et voi tehdä näin.
Viktor! Ei!
Ei!
Lucian.
Ei, Sonja. Katso minuun.
Pidä katseesi minussa. Sonja, katso minuun!
Rakastan sinua.
Minäkin sinua.
Kasvosi eivät unohdu koskaan.
Hyvästi, rakkaani.
Ei.
Ei!
- Nouda veitseni. - Kyllä.
Herrani.
Vapauta muut. Mene!
Seuratkaa minua.
- Haluatteko kostaa? - Haluamme!
Nyt on sen aika. Menkää!
Meillä on suurempiakin huolenaiheita kuin rakkaat rullasi!
Mene vanhimpien luo. Nyt!
Tappakaa tuo koira!
Viktor.
- Häpäisit tyttäreni. - Rakastin häntä!
Tapoit hänet.
Sinut olisi pitänyt murskata synnyinpäivänäsi.
Niin olisi.
Mutta et murskannut.
Lucian!
Lucian, -
homma on hoidettu.
Ei ole.
Tämä on vasta alkusoittoa.
Kerron jotain rakkaasta isästäsi.
Hän murhasi perheesi, eivät lycanit.
Kun olit seuraavana vuorossa, hän ei kyennyt imemään sinua kuiviin.
Muistutit kovasti hänen rakasta Sonjaansa.
Tytärtä, jonka hän tuomitsi kuolemaan.
Valheita.